* I N F O R M A C E   *
         ÈÈÈÈ      OBECNÍHO ÚŘADU	

ø    Zkontrolujte si občanský průkaz 

     Některým končí platnost, jiné přestanou sloužit jako pas.

     Termín povinné výměny občanských průkazů vydaných do konce roku 1994 se blíží. Majitelům těchto dokladů jež zbývá pouze několik posledních dnů, aby na příslušném obecním úřadě podali žádost. Stihnout to musejí do 30. listopadu. Lhůta pro vydání nového dokladu je totiž třicet dnů. Opozdilcům a zapomnětlivcům hrozí v příštím roce přestupkové řízení, ve kterém mohou dostat až desetitisícovou pokutu. Navíc je čekají problémy s vyplácením důchodů nebo příjímáním do sociálních a zdravotnických zařízení.
      Minulý měsíc vstoupila v platnost novela zákona, která stanovila, že lidé narození před 1. lednem 1936 nemusejí žádat o nový doklad. Podmínkou však je, aby jejich stávající občanský průkaz vydaný do 31.12.1994 neměl vyznačen dobu platnosti. Na takovýto průkaz však nelze vycestovat z České republiky.
     S výměnou starších, byť nadále platných, občanských průkazů by však neměli otálet ani lidé, kteří tento doklad používají při cestě po zemích Evropské unie. Zejména v našem regionu, který sousedí s Polskem a Slovenskem, jde o velmi rozšířený způsob. Od 1. ledna 2006 se do zemí EU dostanou pouze majitelé nového typu občanského průkazu se  strojově čitelnými údaji, které se vydávají od roku 2000. Jinak je nutné použít pas. Doklad také nesmí mít ustřižené rohy, což se provádí při změně stavu a při změně trvalého pobytu. 
      Lidé, kteří chtějí cestovat mimo území České republiky, a kteří předepsaný typ občanského průkazu nemají a nevlastní ani pas, by si tedy co nejdříve měli vyřídit nový pas nebo občanský průkaz.
      Výměna občanského průkazu je bezplatná. Žádost se podává u obecního úřadu obce s rozšířenou působností nebo u matričního úřadu a lze ji podat i mimo trvalé bydliště. Vyplněnou a podepsanou žádost není nutné doručit osobně, může tak učinit kdokoliv jiný. Plná moc není zapotřebí. K výměně je nutné předložit dosavadní občanský průkaz a jednu fotografii. Nový občanský průkaz je nezbytné vyzvednout si osobně. Pouze v případě závažných důvodů, předání zabezpečí příslušný obecní úřad.

ø    Změna ordinační doby obvodního lékaře 

     S účinností od 29. listopadu 2005 do odvolání bude ordinace všeobecného lékaře ve Starých Hamrech MUDr. Jany Baslerové-Fojtíkové každé liché úterý uzavřena. Každé sudé úterý bude naopak ordinační doba prodloužena a to od 07,00 hodin do 13,30 hodin.
     V pondělí, středu, čtvrtek a pátek bude obvodní lékař ordinovat v obvyklých časech. 

adddddddddddddddddddddddddddd

ø    Mikulášská nadílka

      Obecní úřad Staré Hamry srdečně zve všechny starohamerské děti, jejich rodiče a ostatní spoluobčany na již tradiční  MIKULÁŠSKOU NADÍLKU, která se uskuteční v pátek 16. prosince 2005 v 16,00 hodin v sále Kulturního domu na Samčance. 
     Program:	- hraná pohádka Čert Všudybyl a princezna Zlobilka
- mikulášská nadílka

Občerstvení zajištěno.

ø    Zpřístupnění kostela sv. Jindřicha
  
     Vážení spoluobčané, v současnosti probíhá ve starohamerském kostele sv. Jindřicha sbírka, která je motivována myšlenkou zpřístupnění kostela i v době mimo bohoslužby. Cílem této sbírky je zajištění finančních prostředků potřebných pro výrobu a instalaci mříží, kterými bude kostel zajištěn a zároveň zpřístupněn turistům a široké veřejnosti. Podrobnější informace podá zdejší kněz či obecní úřad.  
     
adddddddddddddddddddddddddddd

ø    Osady Starých Hamer

Huťkula  (pokračování)

     Druhou,horní část Huťkule, která není pod vodou, můžeme dnes směle navštívit a prozkoumat. Nachází se nad pravobřežní silnicí, která byla vybudována v souvislosti s výstavbou přehrady v šedesátých letech. Je rozsáhlejší, než ta níže položená. Na přiložené mapce jsou označena místa, kde stávaly chalupy našich spoluobčanů. Jsou očíslovány 1 až 13. Mnohé z nich neexistují, nebo po nich zůstaly jen základy nebo ruiny.

1. V místě, kde silnici protíná potok Dudov, je prudká levotočivá zatáčka. To  je počátek Huťkule.Těsně nad zatáčkou ve svahu je vidět malou dřevěnici. Původní chalupu vlastnili Biskupovi. Byla už velmi stará a zchátralá. Odkoupili ji manželé Josef a Antonie Veličkovi. Ti léta předtím žili v malé obecní chaloupce pod hamerským kostelem (chudobinec). Pan Velička byl v té době kostelníkem. Jeho ženě se proto říkalo kostelnička. Byli bezdětní. Starou chalupu zbourali a postavili si novou, ale velice skromnou (kuchyň, jedna světnice a kozí chlívek). Dnes chalupu vlastní příbuzní paní Veličkové, Hartlovi z Butovic.
2. Z této chalupy zůstaly jen znatelné základy, pokryté hustým kobercem kopřiv a kadlub na vodu. Stavení patřilo rodině Fr. Zápalky. Odstěhovali se do Brantic v pohraničí. Tam ještě žije dcera Marie, syn Alois zemřel nedávno. Po odchodu vlastníků užíval chalupu i pole Bohuslav Gola s rodinou. Zdárně hospodařili, ale i oni opustili Huťkulu, když hrozila přehrada. Protože chalupa byla blízko cesty, přestěhovala se do ní paní Marie Kociánová, která dosud bydlela na samém vršku osady. Žila v ní téměř do své smrti.
Její život nebyl záviděníhodný. Narodila se na Bečvě, nějakou dobu žila v Bašce. Osud ji později zavlékl do našich hor a kus života prožila právě na Huťkuli. Byla matkou tří dětí (dva synové a dcera), ale nikdy nebyla vdaná. Nejkrušnější bylo její stáří. Malá, drobná, subtilní osůbka s modrýma pichlavýma očima neměla

 žádného klidu. Její opuštěnost, bezmocnost a hlavně chudoba ji vedla k nepochopitelné aktivitě. Trpěla několika vášněmi. Ve své chalupě shromažďovala kdejaký odpad (krabice, nádobí, šatstvo..), které na malém vrzajícím vozíčku přivážela z blízkého i vzdálenějšího okolí, i z měst. Většinou jezdívala večer nebo v noci. Často stopovala. Údajně jedna z těchto jejich pozdních cest byla spolupříčinou havárie hasičů, kteří jeli k požáru na Jamník. Důsledky byly tragické – jeden mrtvý a jeden doživotní invalida.  
Její příbytek byl přeplněn nejrůznějším harampádím, neměla ani kde spát. Ani vlastní děti jí v tomto počínání nezabránily. Když zakročily, vždy se s nimi rozkmotřila.
Druhou její vášní byla hra. Každý měsíc kupovala losy, mnoho losů, ale většinou nic nevyhrála. Protože špatně viděla, četla a psala jen se silnou lupou, žádala některé mladší z Jamníka, aby jí porovnali vyhrávající čísla s jejími losy. Lidé to dělali jen v její přítomnosti a se strachem, protože byla velmi podezíravá a nedůvěřivá. Vědělo se o ní, že se soudí s jednou trafikantkou, která jí měla odcizit los s výhrou 200 000 Kč. Soud to nikdy neuznal. Dalším jejím nešvarem bylo psaní dopisů. Psala nejrůznějším organizacím a úřadům (SNB, soud, MNV, Ingstavu Brno atd.). Její dopisy byly velmi rozsáhlé, protože využívala nejrůznějších útržků papíru, ale zcela nesmyslné a hlavně těžko čitelné. Začínala větu malým písmenem a všechna slova  psala bez mezer dohromady. MNV ve Starých Hamrech musel odesílání těchto dopisů zastavit. S podlomeným zdravím paní Kociánová skončila svou životní pouť u dcery Milušky.
3.  Tato usedlost patřila rodinám Němcovým. Dvě početné rodiny vlastnily značnou výměru pozemků a lesa – v restituci bylo vráceno. Bohuslav Němec, syn Josefa Němce si vzal za ženu Emilii Kociánovou a žije s rodinou na Nové Dědině. Z rodiny Němcových pochází i paní Ondrušáková ze Starých Hamer – bývalá listonoška. Z rozsáhlých stavení, chlévů, stodol a sklepů zůstala jen malá část – jedno stavení, které vlastní Aquatis Brno. Jen v létě slouží k rekreaci a chátrá.
4. Vlevo od usedlosti Němcových měla svou malou chaloupku paní Galetová. Na stáří se odstěhovala do Zlína k synovi.
5. Dřevěnka se nachází vpravo od Němcových, výše ve svahu. Patřila původně rodině Liškové. Později se do ní přestěhoval Jan Velička z Jamníka-Bahna. Po rozvodu se uchýlil ke své ovdovělé sestře. Ta však těsně před svým novým sňatkem tragicky zahynula (přejelo ji auto). Velička v chalupě nezůstal dlouho sám. Oženil se s vdovou Marií Balášovou (z čís.7) a přivedl si ji do zděděného domku. Byli bezdětní. Celá desetiletí tvrdě pracovali a hospodařili. I tohoto muže paní Veličková pohřbila. Stala se vlastníkem dvou chalup. První zdědila po Matuši Balášovi, druhou po Janu Veličkovi. Na stáří se k ní přistěhovala její první láska – vdovec Karel Bělica z Těšiňoků. I jeho přežila a nakonec zůstala na Huťkuli sama. Odhodlala se k osudovému kroku a přestěhovala se na Jamník, na Bahno, kde měla třetí chalupu. Tu zdědila po manželově matce, paní Marii Veličkové.
Na Jamníku se „Bahňorka“ dožila požehnaného věku devadesáti let. Na ní bylo vidět, jak těžká práce na poli v takovém místě, jako je Huťkula, poznamenala

člověka na těle i na duši. Ve stáří byla ohnutá až k zemi, ruce jako lopaty, téměř se jimi opírala o zem. Z jejích úst nikdy nevyšla slova nářku nebo zloby. Naopak. S obrovskou láskou a pokorou pracovala na poli. Kravička, senečko, zemička….to byl její slovník. Člověka s tak vřelým vztahem k hroudě dnes už těžko potkáme.
Dnes chalupu i pozemek vlastní Kubicovi z Ostravy.
6.   Tato usedlost patřila rodině Ludvíka Šnyty. Jeho sousedé ho titulovali „huťkulanský starosta“. Na Lojkaščance žije jeho dcera, paní Zajícová. Chalupu odkoupili manželé Lecianovi, zaměstnanci Povodí Odry a upravili ji na rekreaci.
7.  Na tomto místě je dnes jen zbořeniště. Chalupa, která tam stála, patřila Matuši Balášovi.
8.  Původním majitelem byl Jan Baláš. Později ji na rekreaci koupili Šebestovi. Dnes je velmi zchátralá a patří Keislerovým.
9,10.  Tato stavení patřila rodině Liškových. Nejdříve však bydleli v chalupě číslo 10, které bylo pod vrškem osady. Přístup tady byl krkolomný, proto se rozhodli k pochopitelnému činu a svou chalupu rozebrali a přemístili níže(čís.9). Později se však odstěhovali do pohraničí a obydlí prodali Ludvíku Šnytovi. Dnes chalupa neexistuje a tento pozemek vlastní jeho pravnuk, mladý Petr Běčák.
11. Tomuto místu se říkalo Rovnica. Chalupu vlastnila rodina Ignáce Němce. Později byla opuštěná. Své útočiště ve stáří tu našel úplně cizí muž – pan Bureš. Pocházel z Čech. Z jeho vyprávění u pojízdné prodejny na Jamníku se domorodci dovídali o jeho prazvláštní života pouti. Povídal, že jeho „povolání“ je krajánek. Toulal se světem, procestoval celou Evropu. Příležitostně pracoval, ale nikomunic neukradl. Žil jako Honza z české pohádky. Moc dobře se jeho vyprávění poslouchalo. Zvláště k malým dětem byl milý a štědrý, i když sám žil v bídě. Na svých toulkách stvořil i syna. Ten ho však navštěvoval velmi zřídka. Kde pan Bureš ukončil svůj život, není známo.
12.  Původními majiteli byli Liškovi. Ti prodali domek lesní správě. Bydlel v něm lesník Kokeš. Později se odstěhoval na Svatý Kopeček u Olomouce. Jeho manželka byla Mrkvová z Němčanky.
13.   V chalupě na samém vršku Huťkule, nad lesním domkem, žila nějakou dobu zpočátku paní Marie Kociánová.

Kromě těchto chalup bylo na území Huťkule několik menších chat a chatiček. Dnes je Huťkula zcela vylidněnou osadou. Louky a pasinky zarostly bujným ostružiním a maliním, kopřivami,smrčky a dalším plevelem.
Posledními trvale žijícími občankami byly tři staré ženy: Marie Kociánová, Marie Veličková (Bahňorka) a Marie Veličková (kostelnička). Bez pomoci několika osob z Jamníka, hlavně rodiny hajného Františka Baláše, by byl jejich život nemožný. Zásobovali je potravinami, léky. Navštěvovali je a starali se o ně.
Huťkula je dnes zcela zapomenutý kout Starých Hamer. Má ale jednu přednost. Je to ráj houbařů. Mezi nimi se občas objeví i potomci těch, kteří tu před čtyřiceti – padesáti lety sice krušně, ale spokojeně žili.

ø    Zdravě jíst podle našich předků - listopad

VÁNOČNÍ SVÁTKY SE BLÍŽÍ

Ještě je listopad, ale v prosincovém vydání našeho zpravodaje by na recepty vánočního cukroví bylo pozdě.
Jednotlivé druhy cukroví pečeme tak, aby byly právě v určenou dobu  nejchutnější. Ani příliš čerstvé, a ne už zase tvrdé. Jedno z prvních jsou zázvorky a perníčky, pak následuje oříškové cukroví, vanilkové rohlíčky, různé druhy sušenek, křehké a linecké těsto, piškotové a nakonec nepečené sladkosti. Zakončíme tradiční vánočkou, dortem a závinem, který se dopéká, když dáváme smažit první kousky kapra.

Zázvorky s medem
300g hl. mouky, 50g ml. cukru, 100g medu, 30g tuku, 20g ml. zázvoru, 1 žloutek, ½ lžíce jedlé sody
Do mísy dáme mouku se sodou a zázvorem, promícháme. Med s cukrem a tukem rozpustíme a přidáme do mouky společně se žloutkem. Dobře vypracujeme těsto, tence vyválíme, vykrajujeme tvary, potíráme polevou, klademe na vymaštěný a hladkou moukou vysypaný plech, pečeme v předem mírně vyhřáté troubě. 
Poleva: dva bílky, 200g ml. cukru a lžíce citrónové šťávy.

Vločkové hromádky (výborné)
1. 250g tuku rozpustíme, přidáme ½ kg ovesných vloček a popražíme – opatrně, nepřipálit.
2. Do vychladlých vloček přidáme ¼ kg cukru, 2 lžíce kakaa, 100g rozinek namočených v rumu, 100g ořechů, 100g mandlí, 3 celá vejce.
Z této hmoty tvoříme hromádky, sušíme asi 1 hodinu v troubě. (Cukroví potřebuje asi 14 dnů na rozležení.) 

Ořechy
300g tuku, 140g cukru, 400g hl. mouky, 60g ořechů, 2 lžíce kakaa, 1 vanilkový cukr, citrónová kůra
Vypracované těsto vtlačujeme do formiček ořechů. Upečeme.
Slepujeme touto náplní: 1 slazené kondenzované mléko (uzavřenou konzervu) vaříme ponořenou do vody asi tři hodiny – vytvoří se karamelová hmota. Promícháme s rumem a ořechy.

Nepečené jablečné pusinky
70 dkg rozvařených jablek (na husto), přidat 7-10 dkg cukru, 1 vanilkový cukr.Dále 10dkg nasekaných ořechů, 7 dkg pomletých piškotů, hrozinky, kousek tuku-IVY, čokoláda
Z hmoty vydusíme vodu, přidáme ořechy, piškoty, rozinky namočené v rumu, ořech IVY nebo čokolády (tuk, aby hmota držela lépe pohromadě). Na papír tvoříme kávovou lžičkou malé hromádky. Sušíme na vzduchu dva dny, 

napíchneme na párátko a namočíme do čokolády. Vložíme do papírových košíčků, nebo přilepíme marmeládou  na linecké kolečko nebo piškot. 

Mléčná čokoláda (výborná)
1 ztužený tuk, 12 dkg sušeného mléka, 25dkg cukru, 5 dkg kakaa (ořechy)
Tuk rozpustíme ve vodní lázni, přidáme ostatní suroviny, plníme formičky.

Dobré rady k pečení

-	aby pečivo nezůstávalo na plechu, nemyjeme plech nikdy vodou, nýbrž jej řádně vytřeme papírem a tence potřeme tukem
-	na sypání kmínu, soli, máku, krystalového cukru a jiného koření si uděláme kornoutek z tvrdšího papíru, sestřihneme nepatrně špičku, takže přísady zbytečně nerozsypáváme po plechu
-	jádra vlašských ořechů zbavíme snadno slupky takto: ořechy v nádobě zalijeme vařící vodou a necháme pod pokličkou stát 20 minut. Vodu pak slijeme. Skořápky pak jdou lehce od sebe oddělit nožem a jádra z nich vyloupneme celá
-	vlašské a lískové oříšky zbavíme slupky, když je v troubě mírně opražíme. Pak je třeme v utěrce a slupky odpadají
-	mandle snadno vyloupneme, když je přelijeme vařící vodou
-	těsto, ve kterém je prášek do pečiva,  zaděláváme jen studeným mlékem a tuk přidáváme sice rozpuštěný, ale zchlazený
-	těsto kynuté, perníkové nebo těsto s práškem do pečiva pečeme zpočátku v mírně, pak ve středně vyhřáté troubě, aby nakynulo, nepraskalo a propeklo se uvnitř a na povrchu se nespálilo
-	hrozinky nakoupíme ve větším množství, projedeme a propláchneme vařící vodou, napěchujeme do zavařovací sklenice, zalijeme rumem a dobře uzavřeme. Hrozinky nasáknou rumem, jsou vzhlednější a chutnější

SPOLEČENSKÁ  KRONIKA

Narozeniny  
 
     V měsíci prosinci 2005 slaví svá významná životní jubilea tito naši spoluobčané

Emilie Němcová		Staré Hamry č. 286		80 let

Anna Duží			Staré Hamry č. 269		65 let

Marie Matýsková		Staré Hamry č. 263		80 let

Eduard Dudek		Staré Hamry č. 207		70 let

Zdeňka Veselková		Staré Hamry č. 273		50 let

Miroslav Hrnčíř		Staré Hamry č. 154		85 let
	
    Našim  jubilantům  k výročí srdečně blahopřejeme a do dalších let jim  přejeme pevné zdraví!

adddddddddddddddddddddddddddd

Úmrtí

     Dne 4. listopadu 2005 zemřel ve věku 86 let pan František Štefek, Staré Hamry 264. 

     Dne 11. listopadu 2005 zemřela ve věku 94 let paní Anna Lišková, Staré Hamry 30.

     Dne 25. listopadu 2005 zemřel ve věku nedožitých 50 let pan Ladislav Škorník, Staré Hamry 270.

Nezapomeneme